Det var en gång en grupp high school-elever
strax utanför Fort Worth i Texas
som plötsligt levde i en sagovärld när de spelade i musikalen
Skönheten och odjuret.
Nu när de är vuxna
har de än en gång chans att skapa något magiskt.
För skådisarna från 2007
som spelade Saginaw high schools Skönheten och odjuret ska återförenas
för en En gång till! föreställning.
EN GÅNG TILL!
Detta är En gång till!
HOLLYWOOD, KALIFORNIEN
Jag har alltid haft en stor personlighet
BRITTANY BERÄTTARRÖST
Som barn skapade jag karaktärer med mina schampo- och balsamflaskor.
Teater blev det självklara valet.
BRITTANY SOM "MRS POTTS" 2007
I high school trodde jag att jag var en gåva till teatern.
Det är mycket att göra utan att andas.
DALLAS, TEXAS
I high school...
dejtade jag lite här och där.
BRAD SOM "GASTON" 2007
Jag tyckte inte att jag var en tjejtjusare.
Jag försökte inte vara sån.
Jag bara var det.
Vilken av dessa ska jag ha?
Du kan lämna dem vidare.
Jag är faktiskt mentalist.
Det handlar egentligen om mental magi.
Det kan vara allt från hypnos till att faktiskt flytta saker med sinnet.
Det är svårare om du...
inte ens rör det. Det är faktiskt ganska svårt.
Vem bryr sig om du kan få ett rep att bli helt igen, eller hur?
Jag menar, det är coolt.
Men att kunna läsa någon annans tankar, det är det som gäller.
Det är riktigt, riktigt starkt.
Vilket namn var det som du tänkte på?
Stephen.
FRUITA, COLORADO
Jag började spela football i mellanstadiet.
ZANE MASKINIST
Jag spelade hela high school.
Det fick mig att springa runt
så att jag inte blev bara en stor, fet kille.
Jag fick klå folk utan problem,
men teater var det som gällde för mig.
Ingen trodde att jag skulle göra det.
Så fort jag började med teater visste jag att det var mina polare...
ZANE SOM "ODJURET" 2007
för de flesta där var utstötta.
Teater är det enda jag tänker tillbaka på ibland,
på folket och familjen vi var.
Det var där jag kände mig hemma.
5 DAGAR TILL RIDÅN GÅR UPP
FORT WORTH, TEXAS
Jag var fånig,
klumpig, skulle man kunna säga.
Jag antar att de flesta på high school är det.
Men samtidigt var jag lite högfärdig...
BEN GRAFISK DESIGNER
jag tyckte att jag var helt fantastisk.
Mestadels var jag en hopplös romantiker.
Jag bjöd nog ut minst en tjej eller två om dan
på high school, försökte hitta mitt livs kärlek.
Folk sa hela tiden, typ: "Ben är bara för mycket."
Jag var antingen för mycket eller tjurade i ett hörn
och var emo-killen eller vad jag var.
FORT WORTHS KULTURHUS
Det är Brad Baker!
Hej.
Kul att träffas.
- När kom du hit? - Så fint. Igår kväll.
Oj. Det... Oj.
Coolt.
Hur kan du ha 20 000 följare...
- Ja. Så... - ...på Instagram?
- Jag har 1 000. Är det som... - Jag bryter bara rakt av.
- Herregud! - Förlåt att jag stör.
- Zane. - Läget, Brad?
Läget, Brittany? Kul att ses.
Hej, Zane.
Hur mår ni? Gråter du? Lite?
Nej. Vad gör du?
Jag är maskinist i Colorado.
- Bor du i Colorado? - Ja.
- Där ser man. - Vad gör ni allihop?
Vad gör ni, då?
- Trolleri. Visa honom. - Jag gör lite... trolleri.
Jag gör fortfarande lite trolleri.
- Få se. - Så vad jobbar du med?
Jag trollar. Jag försöker... Jag försöker att trolla för maten.
Jag gör också mordmysterieteater i...
Sluta! Sluta med allt. Förlåt, Brad.
- Det gör inget. - Du är inte viktig nu.
- Hej. - Ojdå.
Titta på ditt hår.
Jag var väldigt nördig på high school.
SHELBY UTBILDNINGSPOLICY-CHEF
Det har inte ändrats mycket. Väldigt mammig också.
Andra skulle nog beskriva mig som lite högdragen,
en pojkflicka, en feminist,
och de skulle nog ha kallat mig för överpresterare med.
Snyggt skägg, hördu.
- Detta år su... - Jag är avis.
Han agerar riktigt mystisk där borta.
Ben, det ser ut som om du strax ska ta fram en kaffepress.
Hördu, jag gillar denna teatern.
Jag är jätteglad att du är här.
- Läget, kompis? - Är det Jordan?
- Herregud. - Vad? Vad?
- Jordan. - Vad händer, hördu?
- Vi behöver en processionssång. - Vad händer, kompis?
JORDAN KARRIÄRRÅDGIVARE
Att återse alla efter så lång tid...
Jag höll inte precis kontakt med någon efter studenten,
men alla är precis desamma.
Ingen har ändrats alls.
Vad gör du nu?
Jag jobbar för Chickasaw-indianstammen.
Jag hjälper medborgare med hinder, med... missbruk och sånt.
- Hej. - Hej!
Hej, allihop.
På high school var jag väldigt spänd.
KATHY HEMMAMAMMA
Jag försökte lista ut var jag hörde hemma.
Jag vet att jag kämpade.
- Hej, alla. - Ditt hår är fantastiskt.
Fast jag dejtade Kathy på high school
tror jag inte att det kommer att störa oss alls.
Blir det konstigt? Visst. Vi har inte setts på 10 år.
Men det blir konstigt med alla där.
- Hej. - Hej.
- Åh, jösses. - Är det Desiree?
- Ja. - Ja.
- Vi är så tända. - Här kommer showens stjärna.
Åh, jösses.
Så på high school...
DESIREE MUSIKMARKNADSFÖRARE
var jag tjejen med rösten.
DESIREE SOM "BELLE" 2007
När jag tog studenten försökte jag göra det rätta.
Jag gick på college när jag fick veta att jag var gravid med min son.
Efter det ville jag inte gå tillbaka.
Elijah är det bästa som nånsin kommer att hända mig.
Jag lär mig fortfarande vad jag gör och hur jag ska göra det.
...ha geléskor.
- Nej. - Jag bytte mina.
- Hej alla. - Jag hade några.
- Hej. - Hej.
- Jag heter Eric Tucker.
Jag ska vara er regissör denna vecka.
- Toppen. - Bara lite om mig.
Jag är mestadels Off Broadway-regissör. Och jag gillar att vara i Texas.
Ja.
Nu ska vi träffa resten av gänget.
- Stövlar. Ja. - Vi är i Texas, då måste jag ha stövlar.
- Detta är Ameenah. - Jag är er koreograf.
Jag heter Ameenah Kaplan.
Just nu regisserar jag Lejonkungens nordamerikanska turné.
Jag heter Adam. Jag är musikalisk ledare.
Jag heter Christopher Eclipse, er danslärare.
Jag ser till att ni ser bra ut.
Tack.
Det känns som att leva i fantasin.
Jag är jätteglad. Typ, vem får göra detta?
Ingen, eller hur?
Vem spelade du 2007?
- Jag var Odjuret. - Odjuret?
- Jag var Odjuret. - Coolt. Och vem spelade du?
- Du var... - LeFou.
- LeFou, visst. - Ja, chefen.
- Du spelade Belle? - Ja.
- Jag var garderoben. - La Grande Bouche.
Ja.
- Ben, du var... - Lumiére.
- Du var Lumiére. - Gaston. Jag spelade Gaston.
- Och Shelby, vem var du? - Cogsworth.
Kul, va? Det brukar vara en kille.
SHELBY SOM "COGSWORTH" 2007
Vad var den största utmaningen för dig då?
Att sjunga.
- Jaså? - Ja.
Jag klantade till min sång. Den största sång jag har...
- Ja. - ...jag klantade till den.
Om ni tittar på det nu så ser ni det.
Vem vet, du kanske kan rätta till det.
Brittany, vad spelade du?
- Ms Potts. - Mrs Potts.
Hon är tekannan.
- Ja. - Ja?
BRITTANY SOM "MRS. POTTS" 2007
Kan du berätta lite om hur du skulle beskriva mrs Potts?
Gammal.
Åh, nej.
Sista året berättade de om Skönheten och odjuret.
Och jag sa: "Ska jag vara Belle? Konstigt val, men okej."
Men så blev det inte.
Desiree kom från ingenstans,
provsjöng för Belle och fick rollen.
Avundsjuk, jag?
Nej.
- Så, 2007... - Åh, nej.
...när ni uppförde Skönheten och odjuret,
var en av de största hitsen Bleeding Love"
- med Leona Lewis. - Var det du som valde den?
- Kanske. - Åh, jösses.
Jag älskar den låten.
- Den är för hög. - Den är för hög.
- Vi tar den i olika tonarter. - Okej.
Vi vill se hur du gör den din egen.
Så att vi, som är det kreativa teamet, får lära känna dig.
Vi kör.
Katten!
Jag missade.
Det är allt vi ska göra.
Det var ganska bra.
Hörni, så här gör vi.
Först vill jag att ni ska få träffa Ryan
- som är vår incipient. - Hej Ryan.
Hon ska ge er några monologer
som vi ska jobba med om en stund.
Ni kommer att känna igen dem.
"Åh, Romeo, Romeo,
"varför finns du, Romeo?"
"Är inte du en Montague?"
"Du vore dig själv... Du vore dig själv..."
"Du vore dig själv."
"Vore..."
"Du vore dig själv inte en Montague."
"Dock ej en Montague."
"Vad är en Montague?"
- "Men mjuk..." - "Men mjuk..."
"Vilket ljus genom fönstret bryter?"
"Hennes vestala leverne är blott sjukt och grönt..."
"Leverne." Bra. En gång till.
"Hennes vestala leverne är blott sjukt och grönt..."
"Leverne." Bokstavligt, säg det med egna ord.
Ditt namn är Montague, men det är inte vem du är.
Väldigt sakligt. Bra. Jag gillar attityden.
Så, Brittany...
ERIC TUCKER REGISSÖR
är en verklig karaktär. Det är lustigt, för hon ville spela Belle.
Och ändå är hon en sådan karaktärskådis
så det blir kul att få mrs Potts ur henne igen.
- Väldigt bra första dag. Väldigt bra. - Ja.
Okej, är alla med?
- Japp. - Okej. Och...
- Inte var den var så röd. - Byggnaden?
- Skolan? - Ja. skolan.
- Ja. - Jag hatade skylten
för jag tyckte att den såg ut som ketchup och senap.
SHELBYS FÖRÄLDRARS HEM
De är inte mina. Ni kan behålla allihop.
Det finns massor med grisar här. Hur många grisar är det?
Ja. Hon har stoppat undan de flesta.
- Jösses. - Är grisarna nya?
Bara ta den där.
- Nej. - Gå ner därnere
- så ses vi där. - Gud.
Jag vill inte göra detta.
Jag avskydde high school.
Jag försöker blockera alla fåniga minnen.
ZANE "ODJURET"
Jag vet inte hur jag klarade mig.
Det var mycket mobbning och retning
och sådana saker.
Men jag kunde alltid gå tillbaka till teatern.
Den var alltid en öppen plats
där vi kunde prata om våra problem och så.
- Herregud. - Jag visste inte att vi hade kort där.
Detta är vansinne.
Det var jag i en minikjol. "Läget?", liksom.
Zane, du var så gullig.
- Herregud. - Du är gullig.
"Zane Schiffner, en förstaårselev, gör också sin debut.
"Han ingår i fotbollslaget
"och hoppas bli lärare när han tagit studenten."
- Så blev det inte. - Jag gillar min. Det står:
"Brittany Taylor, andraårselev, är en veteran på scenen."
- Säkert. - Var du det?
- Inte som andraårselev. - Få se.
Tänk att du behöll allt detta.
- Jag behöll inte nåt. - Titta med mig, då.
Att blicka tillbaka gör att jag saknar hur enkelt det var då.
SHELBY "COGSWORTH"
Jag har gjort allt... läst på college, fick t.o.m. min magisterexamen.
Jag har haft en karriär ett tag.
Jag vill inte ha barn.
Jag är förlovad, men vi ska göra giftasgrejen någon gång.
Så, vad händer nu?
Ben, du var så söt.
Jag vill se fler bilder på mig. Varför har du inte bilder på mig?
Har det med att göra saker på stan eller nåt?
"Jag heter Brad. Jag vill göra improv i trolleri."
Det är så gulligt.
Alla hans önskningar har blivit sanna på stan i Fort Worth.
Så det är toppen.
4 DAGAR TILL RIDÅN GÅR UPP
Rulla kroppen.
Låt den lossna. Låt den lossna.
Det kändes faktiskt som
vi aldrig haft en tioårspaus. Konstigt.
Vi kom överens igen direkt.
Det känns som high school på sätt och vis.
Du valde den sämsta raden.
Vad pratar du om"
- Andra raden är sämst. - Jag valde den bästa raden.
- Nej. För om ifall... - Först är värst.
- ...de pruttar... - Andra är bäst.
...går det ditåt.
- Räknar du med det? - Ja, jag räknar med
att killarna pruttar.
Desiree i sin filofax:
"Killarna kommer att prutta.
"Sitt längst fram."
Brittany kommer att gå upp där...
Hur tror du att ångan kommer ur min kanna?
Nej. Nej.
Texten är bokstavligen: "Jag ska bubbla. Jag ska brygga."
- Så... - Det finns ingen maskin här inne.
Helt naturligt, gumman.
- Hej, alla. - Hur går det?
- Hej. - Hej. God morgon.
- Hej. - Godmorgon.
Från och med idag kommer ni att lära er en massa saker snabbt.
Det finns inte mycket tid att repetera på.
Så från och med nu
måste vi fokusera helt och ta allt som vi måste göra på allvar.
Det blir stressigt.
Det är mycket koreografi.
Jag vill uppmana er nu att komma in i rummet
- allvarliga och redo att jobba. - Nu kör vi. Okej.
- Allas fokus upp. - Mina damer och herrar,
dags att jobba.
Jag heter Jeffrey Smith. Jag var regissör på Saginaw High School.
JEFFREY SMITH TEATERLÄRARE
SAGINAW HIGH SCHOOL TEATERAVDELNING
Jag hade nöjet att regissera dessa skådisar...
SKÖNHETEN OCH ODJURET REGISSERAD AV JEFFREY SMITH
i 2007 års produktion av Skönheten och odjuret.
Du är dig lik.
- Ni måste sluta nu. - Var är ditt hår?
Mr Smith var en stor del av hela vårt high school-liv.
Han var en fast punkt för oss och en mentor.
Jeff.
Kul att se dig.
Jag saknar dig. Verkligen.
Jag såg upp till Jeff på high school.
Jag såg hur han var med sina elever och skådespelarna i showerna,
så jag visste att han var någon jag kunde lita på.
Han fanns där och stöttade en när man behövde det.
Du är bäst.
Wow!
- Du spelade alltså Maurice. - Ja, jag måste spela Maurice, ja.
JEFFREY SOM "MAURICE" 2007
Jag har inte tilldelat den rollen än.
- Ja. - Kom igen. Det är självklart.
- Ja. - Varför skulle vi inte göra det?
- Skulle du göra det? - Visst.
Okej. Toppen.
Gruppen kom in när skolan öppnade,
gick in i en splitter ny teater. Jag sa: "Okej.
"Denna avdelning blir det du gör den till."
Det är en sån unik upplevelse
där ungarna skapade ett helt arv.
Gruppen vad sammansvetsad till 100% och det gjorde det kul.
Lyssna ett ögonblick. Jag vill gå runt
och låta alla i rummet introducera sig
eftersom vi lagt till en massa människor.
ADAM WACHTER MUSIKALISK LEDARE
Skönheten och odjuret kräver en proffsig ensemble,
sångare, dansare, skådespelare...
Jag heter Zane. Jag är Odjuret.
...för att fylla i resten av rollerna.
Två, tre och...
ANSLAGSTAVLA
Ett.
Två.
Stig på tån och hälen. Fem...
Koreografin vi gör är
absolut mer än vi gjorde första gången.
Små steg.
Vi sparkar, vi korsar. Vi backar, går framåt.
Jag brukar anse att jag har bra rytm.
Men när det gäller stegen, absolut inte.
Det sitter inte för mig.
- Okej, - Slår vad om att du kan det.
Jag slår vad om att jag kan.
Jag kan en sak, och det är...
Här, vet du. Det är det jag kan.
Sparka, korsa, bak.
Ja!
Ja, ja. Jordan! Och ja. Jordan!
- Ja, ja. - Det är lite överväldigande
att tänka på hur mycket vi har att göra.
Sju och åtta. Sätt ner foten
- vid slutet på sju. - Så, pang.
- Små steg. - Okej.
Jag är inte den bästa dansaren.
Jag lär mig dessutom långsamt.
Vi håller.
Det kommer att ta tid att komma in i rytmen.
Fem, sex, sju, vi hoppar.
Ett, två, tre, fyr.
Nu kommer det. Gaston.
Pratade Eric med dig om karaktären?
- Han vill liksom åldra... - Bara lite.
...henne lite. Nära din egen ålder.
Ja, ja, ja. För han är lite: "Jag är rädd att du ogillar mrs Potts."
- Och jag bara... - Det är inte att du inte gillar henne.
Det är som om du inte
- får kontakt med henne som du borde. - Nej, det gör jag inte.
Detta är en fantastisk chans.
Mrs Potts som sådan är ingen drömroll.
Bossar jag runt folk? Nej.
Städar jag något? Ni skulle se mitt rum.
Det handlar inte om städningen
- så mycket som om... - Ja, du...
- Omtanken. - Omtanken.
Har du någon i ditt liv som du tar hand om?
- Mig själv. - Några husdjur?
- Nej, det är ju det. - Några vänner?
- Jag sköter inte om någon. - Någonting?
Jag har ju ett sköte, men det är inte...
- "Varför har du inget sköte?" - Det är inte rätt.
Jag har ingen skötesfrukt.
"Skötesfrukt"?
- Det låter hemskt. - "Skötesfrukt".
Jag antar att vi alla är skötesfrukt när allt kommer omkring.
Hur var det att se Zane utan hår?
Jag kände nästan inte igen honom, för det var som "Vadå?"
Som: "Var kommer biljardklotet från?"
Zane och jag dejtade. Jösses, det kanske var i tre år?
Så vi dejtade under Skönheten och odjuret.
Det slutade inte bra.
Till slut blev det bara...
Jag var på college och gjorde annat.
Han klarade inte att jag inte var där hela tiden.
Det är synd att vi aldrig bara kunde vara vänner.
Ni har alla vid något tillfälle
behövt något. Jag vet att det låter banalt.
- Ja. Nej, jag förstår vad du säger. - Men jag stöttade det,
- och jag visste det. - Ja.
På high school blev Jeff mer av en fadersgestalt.
Ju mer jag behövde någon som hjälpte mig som förälder
fanns han där. Han köpte min studentutstyrsel.
Jag bara gjorde det jag behövde för att ta mig genom high school.
Jag skulle inte gå på college och göra sånt.
Jeff var envis med att jag skulle gå på college.
Jag är bara så stolt över vad alla har lyckats med,
- vad alla har gjort. - Jag bara stannade kvar.
- Jag är så hemkär. - Det stämmer inte.
Det är inte sant, för du har en magisterexamen
- i scendesign. - Konst, ja.
- Det är inte så lätt. - Det stämmer, antar jag.
Vet du, min faster brukade alltid säga:
"Vrid ner volymen, du tappar hörseln."
Och nu säger hon: "Va?"
Hon hade rätt, för nu säger jag "Va?" hela tiden.
- Har någon läst din handflata förr? - Ja.
- Jaså? - Ja.
Jag siar inte om framtiden eller nåt.
- Jag läser karaktären. - Okej, det är bättre.
Så detta är din dominanta hand.
Detta är min dominanta hand. Jag vill inte
- begränsa blodomloppet. - Ja, ja.
Få se.
Jag skulle säga att du kanske inte mår så bra just nu.
Det är lite ljusare hud.
Vet du... Du behöver inte...
Du behöver inte gå till doktorn eller så.
- Jag mår inte så bra? - Inget allvarligt.
- Fysisk hälsa? - Inget allvarligt.
Håll din hand så här.
Det är inte kul längre.
Hm...
- Här är en annan grej, din tumme... - Mhmmm.
...visar motivation, och vinkeln visar generositet.
Ju vidare den är, ju mer generös lär du vara.
- Se här, du är... - Är jag inte generös?
- Det är vad din hand säger mig.. - Jag är väldigt generös!
Jag trodde... jag trodde att du var det. Men, jag menar, din hand säger...
Att jag inte är frisk eller generös?
Nej, nej, det finns bra grejor här.
Det är också en berättelse jag hört.
- Att de dejtade ett tag. - Vem?
- Brittany och Brad. - Dejtade de?
- De hånglade bakom scenen. - Det är inte att dejta, gubben.
Det är inte en dejt.
Det varade faktiskt i en vecka eller två.
För 12 år sedan hörde jag...
från Brads f.d. flickvän, som var min bästis,
att hon ertappade dem hånglandes bakom scenen. Jag trodde inte på henne.
Jag typ "Nej, nej, hon hånglade inte med Brad.
- "Omöjligt." - Hördu, dejtade du och Brittany?
Brad!
Varför sa du inget? Var vi inte vänner?
Det var liksom... en hemlighet.
Brad är upptagen. Jag gör inte sånt.
Nix. Men det var kul på high school.
Så...
- Nu mår jag illa. - Säg ingenting.
- Jag mår illa nu. - Nu får ni förklara er.
- Vi... - Ni?
- Vi... Vi hånglade. - Vad?
- Ni hånglade? - Alltid.
Brittany och jag hade liksom en grej.
Ibland drog hon mig åt sidan
och började hångla med mig, typ bakom scenen.
Och... jag tänkte ju inte sluta. Du vet, liksom...
det var ett coolt förhållande, antar jag. Jag vet inte...
Jag kan inte beskriva det. Det är lite pinsamt.
- Rodnar jag? Ja? - Ja, det gör du.
- Du är en hårding. - Liksom, jag...
- Jag skvallrar inte. - Var hånglade ni?
- Överallt. Titta på henne. - Överallt?
3 DAGAR TILL RIDÅN GÅR UPP
Okej, allihop, bred ut er lite. Hitta en egen plats.
Nu kör vi. Armarna hänger. Skaka loss lite grann.
All stress över att göra denna showen.
Det börjar bli lite mer spänt.
De närmaste dagarna tror jag kommer att testa deras uthållighet.
Andas ordentligt, slappna av.
Hur gammal var du när du först gjorde Skönheten och odjuret?
Hade du självförtroende?
Gillade folk dig? Var du populär?
Du är en tonåring igen.
Öppna ögonen lite och ta en promenad.
Hur går det 15-, 16-åriga jaget runt i rummet?
Var du fotbollsspelare?
Var du dansare?
Kom du överens med dina föräldrar?
Var du en ensamvarg eller hade du vänner?
Hitta ditt utrymme i rummet. Stanna i 16-åringens kropp.
Vad för råd har du till ditt 15-, 16-åriga jag?
Om du kunde säga något till den personen som kunde ändra deras bana,
säg det högt. Lyssna inte på någon annan.
Säg det du har att säga.
Gör inte det folk tycker att du borde göra.
Oroa dig inte för vad andra tänker.
Gör det du faktiskt vill.
Du kommer inte alltid att ha tandställning.
Så lugna ner dig.
Och du kommer inte att växa ur din personlighet.
Saker händer.
Det kommer att bli bra.
Oroa dig inte för hur folk ser dig.
Oroa dig inte för utseendet.
Du är inte trasig.
Du kan sluta försöka vara perfekt.
Ha reservplaner.
Jag skulle nog inte ändra något.
Jag ska säga ett namn.
Jag vill att du ska fråga ditt 28-åriga jag en fråga.
Om du vore 15 eller 16 och hade svaret.
- Brad? - Är du fortfarande skådis?
- Kathy? - Har du ett hem?
- Shelby? - Kom du in på Harvard?
- Zane? - Lyckades du?
- Ben? - Är vi accepterade?
Hittade vi någon som älskar oss?
- Brittany? - Finns du
någonstans där din personlighet passar in?
- Desi? - Är du glad?
- Jordan? - Vem blev vi tillsammans med till slut?
Blunda.
När du är redo, öppna ögonen.
Och jag vill att du ska svara på frågan du ställde.
Ja, du kommer att fortsätta agera. Du fortsätter uppträda.
Ja, du har hittat någonstans att vara.
Nej, du kom inte in på Harvard.
Och du borde ha sökt till fler skolor.
Glad? Vi lär oss.
Du fann en fantastisk kvinna.
Hon tar fram det bästa inom dig.
Du har hittat många människor som accepterar dig.
Det du letade efter hela tiden.
Först av allt, gumman, gråter du mycket mer när du är äldre.
Tar igen förlorad tid, eller hur?
Sätt dig där du är.
Vad förvånade dig? Shelby?
Bara att komma ihåg känslorna, för minnena är en sak,
men känslorna som följde med interaktionerna
eller förhållandena, de var större, mäktigare,
och svårare att bearbeta. Så då försöker man inte.
Nu tar vi nästa grej. Okej.
DANSSTUDIO
Jag ska förvarna dig. Jag är inte bra på signaler.
Jag är inte bra på noter.
Jag är inte bra på... När det blir min tur.
- Okej. Så musik. - Jag kan inte...
Jag gjorde fel förra gången. Jag vill inte göra fel nu.
Det vill inte jag heller. Du ska greja det.
Och du får bara en chans.
Ja!
Vänta, vänta, vänta. Förlåt.
- Katten. Jag klantade till det. - Det gör inget.
Jösses, hördu.
Wow.
- Okej. - Är det tillräckligt långt?
Nej!
- Nej. - Det lät bra.
Zane har imponerat på mig. Han har en stor röst.
Han kanske inte är världens bästa sångare,
men det var inte Carol Channing heller.
GARDEROB
Detta är allt! Jag vill bara vara så här.
Skorna är tuffa. Jag älskar dem.
Rosett i håret, sådär.
Jag har hoppat lite rep, vet du. Jag har tränat lite.
Jag känner att jag börjar bli mrs Potts.
I mitt fall är kostymerna absolut min vän.
Rörelse är en sak, men de flesta av våra kostymer
är lite bylsiga, så det blir svårare att röra på sig.
Det var inte jättesvårt att ta på kostymen,
för det var inte jag som gjorde det.
Fint. Mycket bättre än att ha tändare där inne, som jag brukade.
Ja.
Jag bara känner hur det sväller upp på min nacke.
- Brittany? - Ja?
Jag förstår att du har något på gång.
Ja, det bara började,
ser du utslagen som dyker upp på nacken och halsen?
- Det kliar lite. - Har du det där..
- Har du haft det förut? - Jag har allergier,
olika årstider, men jag har aldrig haft detta...
- Du har aldrig haft denna reaktionen förr? - ...som utslag på huden? Nej.
Vi kanske behöver... Vi har en sjukvårdare här.
Så han ska kolla det lite.
Min nacke har helt plötsligt fått utslag.
- Låt mig få se bak på din nacke. - Ja, ja.
Jag hade lite allergier.
Jag provade mrs Potts kostym, men jag kan inte tänka mig att
jag skulle vara allergisk mot den.
Brandpatrullen är här.
Hennes handläsning... Något jag nämnde är
att hon kanske inte var helt frisk.
Jag såg att hudfärgen var lite udda.
Den ser irriterad och röd ut.
Klart.
Nej, det är det inte. Den finns där.
Nålen är ute. Jag drog ut den.
De var tvungna att ge mig IV och sånt
och det var liksom... Men då hade jag lugnat ner mig.
- Flyttar du runt den där inne? - Det finns ingen nål där.
Brittany, vill du att någon ska åka med dig?
Åka? Vart? Ska jag åka härifrån?
Ja.
Jag vill inte dö. Jag måste lära mig repliker.
Låt mig inte gråta i evigheter. Jag grät.
Jag mår bra. Jag har den här... se, lätt som en plätt.
- Jag gillar accessoarer. - Titta i spegeln.
Hoppa fram till där jag är modig.
Tack.
2 DAGAR TILL RIDÅN GÅR UPP
Gaston måste vara stor. Han måste vara biffig.
Jag väger runt 70 kg.
Jag tänker mig Gaston på runt 90 kg, eller? Minst.
Vilket betyder att jag måste gå upp 7 kg om dagen.
Jag har räknat ut att om jag äter två dussin sådana här
i timmen, så borde jag klara det.
Så be för mig.
Försöker bara bulka upp lite
så att jag slipper den vadderade utstyrseln
fast jag ser bra ut i den där vadderade utstyrseln. Håll med.
Ingen slåss som Gaston. släcker ljus som Gaston.
Jag talar mycket lite franska.
Jag kan "Je m'appelle Gaston."
"Je m'appelle Gaston."
Jag kan "saucisse".
Korv, va?
Det är "saucisse", korv, croissant, Gaston.
Vad mer behöver man?
- Brittany, du är tillbaka! - Jippii.
Ja, hur mår du?
Jag mår bra. Jag har fortfarande symtom,
men jag är väldigt drogad och redo att festa.
Katten.
Jag åkte till sjukhuset och de kollade mig ett tag.
Vi vet inte vad som orsakade allergiattacken.
Det är det mest skrämmande, faktiskt.
Sätt ner dina grejor och slappa lite. Kan vi ta det från din entré?
Det var skrämmande. Det var det faktiskt.
Men när jag fick tillbaka min telefon började jag genast
sms: a från sjukhuset: "Jag mår bra."
Det känns som om det mestadels är ute ur mitt system nu.
Jag råkar lätt ut för olyckor.
Det är inte första gången något sådant har hänt.
ASKUNGEN SAGINAW HIGH SCHOOL 2006
Sprickan i skallen var klart värre och bättre, för den var episk.
Denna var bara fånig. Allergier?
Hur var detta som en viskning från det förflutna?
Det har varit intressant.
Jag trodde inte att de skulle ha med Kathy.
Det är konstigt mellan henne och mig.
- Fortfarande? - Ja.
Jag förstår förhållandet mellan dig och henne.
Jag vet att hon inte hade några föräldrar.
- Hon hade inte mycket alls. - Jag vet.
Ni var som min familj allihop, så...
- Jag menar... - Jag vet.
Och det suger som värst är att när Kathy och jag tog slut,
- och jag bara... - Jag fattar.
...slutade prata med dig. Jag slutade prata med alla.
Du blev självdestruktiv.
Jag älskade henne.
Jag vet. Jag vet.
Förhållandet jag har med Zane är ganska komplicerat.
Slutet på vår high school-tid var svår.
Han hamnade i ett stort bråk som skickade honom
till en annan skola, så vi förlorade honom under vårterminen.
Han fick ta studenten själv.
Det var bara... Det var tufft just då.
En av de sakerna som du påverkade mig om
var hur du visade mig hur man kan gå vidare.
Gör det du måste, få det gjort, och gå vidare med nästa steg.
Det var i stort sett... Min pappa fanns inte där.
- Mhmm. - Jag tror att det är något
som jag lärt mig av, och jag lärde mig basera besluten i livet
på high school, där jag borde vetat bättre.
Jag hade bara varit nån ligist
om jag hade spela fotboll hela tiden och aldrig teater.
Vi spenderade massor med tid med dig. Jag var med dig jättemycket.
Du var min fadersgestalt
och att förlora det när Kathy och jag tog slut var svårt.
Men det har gjort mig till den jag är och jag...
har det bra. Jag älskar Kelly. Jag älskar vår son.
Jag är stolt över dig. Du har gjort bra grejer.
Att träffa Jeff igen var toppen.
Jeff var mitt känslomässiga stöd i skolan.
Jag har inte sett honom på 10 år. Det har varit tufft.
Som jag sa inspirerade han mig.
Jag ville modellera mitt liv efter honom.
Du fanns där när andra inte var det.
- Alltid. - Jag vet.
- Hej Susan. Hej. - Hej!
- Hej Eric. - Hej. Jag är Eric.
- Kul att träffas. - Trevligt att träffas.
- Så kul att träffas. - Herregud.
- Tack för att du kom. - Jag är så exalterad.
Hörni, kom hit. Vi sätter oss i de här två raderna.
Precis där.
Jag vill presentera Susan Egan
som var den allra första Belle på Broadway.
Tony-nominerade Susan Egan.
- Hej allihop. - Du är så söt!
Du måste gå tillbaka och få nya linser.
Tack. Jag är...
- Det är fantastiskt. - ...överlycklig att vara här
Det är ni gör är helt otroligt.
- Galet. Är ni nervösa? - Lite.
- Ja. Är ni i förnekelsefasen? - Ja.
Susan Egan är allt.
Det svåraste för mig denna veckan har varit
att leverera replikerna med känsla...
När det är en fråga i en vers, sjung inte versen utan ställ frågan.
- "Är detta hemma?" - Ja.
...faktiskt att vara Belle och göra det verkligt.
Det är nu som en stark kvinnlig huvudroll träder fram.
Och andas. Det är ditt bränsle.
Sjung med mig.
Andas.
Glödlampa! Herregud. "Åh, vad..."
Ja! En insikt.
Vad är det?
Tack och lov. Och nu...
Envis.
Detta är styrka.
Hon hittade sig själv. Hon är inte ledsen.
Var är det?
Var? Var, var, var?
Denna sång har ett lyckligt slut.
- Inget ledsamt... - Inget ledsamt.
- Nej. - Okej.
Kan jag få hit Brittany ett ögonblick?
Kan vi jobba lite med mrs Potts medan Susan är i rummet,
för det vore fantastiskt.
- Hon är min favoritkaraktär... - Kom igen.
- ...i hela pjäsen. - På allvar?
...Lyssna på hur hon pratar om mrs Potts. - Gärna.
Alla mina ingångsrepliker är: "Vem vill ha te? Vem vill ha te?"
- Ja. - Så jag kämpar med
- att göra det unikt, och... - Okej.
Börja.
Men det som just hänt henne är otroligt orättvist.
- Ja. - Så märker du inte
hur en del människor överkompenserar när något är riktigt illa?
- Ja. - Då blir jag lite falsk,
alldeles för munter.
- Det låter jättebra. - Okej?
- Ja. Så... - Försök med det.
- Det känner jag igen. Okej. - Okej.
Så jag skulle säga: Kom in högljudd, och stark, och snabb.
Okej.
Ingenting är som lite te för att pigga upp dagen.
Susan Egan...
...är jättecool.
Du är allas mamma. Du är den som håller...
- Berätta... - Cogsworth och Lumiére.
- du måste driva framåt... - Det känns bra.
- ...för du driver handlingen... - Okej.
nästan hela tiden.
Ögonblicket då du får sitta och njuta av arbetet som du
skapat är när du sjunger "Skönheten och odjuret".
- Ja. - Att få synpunkter
och uppmärksamhet från henne alls var typ... "Detta är magiskt".
1 DAG TILLS RIDÅN GÅR UPP
Det är allt.
- Kallar du det danssteg? - Det gör jag.
Kallar du det danssteg, Gaston?
Ja, sir. Just så.
Okej. Kör med det.
- Just så där. - Okej.
- Just så där. - Kolla en av de här.
- Det är hett, Brad. - Ja. Tack.
- Ja. Just så. - Tack. Ja, jag uppskattar det.
- Vi kör. - Ja.
EN GÅNG TILL! SAGINAW HIGH 2007 SKÖNHETEN OCH ODJURET
Jag kan alla mina repliker, men vet inte alltid när de kommer.
Okej. Skådespelare, är ni med?
- Ja. - Absolut, tillsvidare.
Okej. Vi börjar den här pjäsen från första början.
Jag måste tala med en brittisk dialekt.
- Hela tiden. - Jag vet.
Sluta prata om du är bland kulisserna.
Jag ska vara Gaston, och du ska bara vara...
Brittany, det är du.
Idag är det genrep, vilket ska vara
all musik, allt agerande, med dialogen.
En gång i tiden, i ett land långt borta....
Vi har aldrig gjort detta ens i en repetitionssal
med piano hälften av tiden.
Som straff förvandlade hon honom till ett förskräckligt odjur.
Vi håller. Jag har inga röster i min monitor.
Tja, det är ett problem.
Jag har svårt att höra och se skådespelarna.
Jag ser dem på en pytteliten TV-monitor här
och jag hör dem bara ur en pytteliten högtalare.
Och de ser mig på en TV-monitor
längst bak i teatern.
Varför är ljudet av?
Adam. Adam.
- Jag hör inte musiken. - Alls.
Så de hör musiken?
- Jag kan inte höra den. - Så vi bokstavligen
iscensätter showen som genrep.
Herregud. Herregud. De dansar på stolen.
Flytta stolen! Flytta stolen...
Jag skulle kalla det för en soppa
om jag skulle hitta på ett namn åt det.
Ja. Liksom... liksom...
"Sång-till-sång snubbla till katastrof"
rullar inte lika lätt från tungan som "genrep".
Ma chère mademoiselle, det är med yppersta stolthet
och största nöje som jag välkomnar er hit ikväll.
Låt oss dra fram en stol medan ni tar det lugnt och njuter...
Eller så drar vi inte fram en stol.
- Jag vet inte vad som ska hända. - Nej, nej, det behöver vi inte.
Vänta, tack.
Ben, du måste vänta.
Vi fick ett litet pling efter arpeggion.
Stackars skådespelare.
Jag menar, mängden information som de varit tvungna ta till sig...
Det är svårt att titta på någonting som du vill ska vara perfekt,
och det kan det aldrig bli på bara en vecka.
Och på något vis är Chip showens stjärna nu
- istället för Belle. - Jag vet. Jag vet.
Kan inte se Belle.
Det går inte. Jag måste flytta dem.
Jag ska flytta dig bak på scenen.
Flytta dit.
Ta din stol.
Sättet du klarar av stress eller nerver kring en föreställning
är att repetera så många gånger att du kan göra det i sömnen.
Men det här har vi aldrig gjort.
Men vi ska göra det iallafall och är teaterns kraft.
Var allt det i rätt tempo?
- Nej. - Nej.
Nej? Okej. Jag undrade.
Åh.
8 TIMMAR TILL RIDÅN GÅR UPP
När hon ler mot mig blir jag helt gråtfärdig.
Mitt hjärta slår och jag kan inte andas.
- Bra. - Är det bra?
Toppen.
Så börja om med den du var på, "Something There".
KELLY ZANES FRU
Mitt mål med föreställningen idag skulle vara
att ta den här unika möjligheten och visa folk, speciellt mitt barn,
att du inte behöver vara den alla förväntar sig att du ska vara.
Du kan göra vad du än vill göra.
Följ ditt hjärta. Följ det som känns bra inuti.
OMKLÄDNINGSRUM
I den ursprungliga produktionen vi gjorde med Skönheten och odjuret
ger Gaston ett porträtt av sig själv till Belle.
Jag hade helt glömt bort att vi gav det till mr Smith.
Liksom som ett... "Hördu, du vet,
"tack för att du är vår teaterregissör".
Jag hade ingen aning om att han fortfarande hade det.
Jag antar... Man går igenom så mycket när man blir äldre
och det har varit tillfällen när man känner sig som:
"De där människorna kommer nog inte ihåg mig, eller så...
"Om de gjorde det så har de nog inga höga tankar om mig".
Och du vet, när man ser detta
inser man verkligen att så är det inte.
De hade höga tankar om en och man betydde något för dem.
Jag är glad att detta händer.
Vem får göra sånt här?
FORT WORTHS KULTURHUS
Sist jag gjorde det här var jag 16 år gammal
och nu är jag 27.
Det känns fortfarande som om jag har samma energi.
All entusiasm bakom det.
Lycka till. Kör hårt. Kör hårt.
Jättestolt över er allihop.
- Det är babyn. - Baby.
- Det är babyn. - Det är babyn.
Ha kul. Ha kul allihop.
Alumnerna verkar ha föreställningsdagens energi.
AMEENAH KAPLAN KOREOGRAF
De är nervösa, de är ivriga, och framförallt är de fokuserade.
Detta är det närmaste jag kan komma att vara gravid.
De repeterar repliker. De talar om placeringar.
De ser till att de kommer ihåg saker.
- "Framförallt..." Odjuret säger: "Vad?" - Vad?
- Du måste kontrollera humöret. - Du måste kontrollera humöret.
Jag har liksom en Johnny Cash-grej på gång just nu.
Jag försöker att inte...
Nu kör vi
- och överraskar dem. - Håller med.
Innan vi kan släppa in någon vill jag bara säga att det är er show nu.
Ha det urkul. Njut.
Eric, du är den bästa regissör vi haft hela veckan.
Tack. Tack.
Tack.
- Våra rumpor rör varandra. - Våra rumpor rör varandra.
- Det är typ "Jag vet inte". - Jag antar att det är mer som höfter.
DISNEY SKÖNHETEN OCH ODJURET
Jag fick hjärtklappning när jag insåg att de faktiskt...
Föreställningen har börjat och jag är inte klar.
BRADS FÄSTMÖ OCH MOR
Och... mina byxor åkte ner.
Åh, nej, nej, nej. Titta.
Jag behöver kostymateljén.
Mina byxor faller av.
Byxor faller av.
Det måste vara skrämmande.
Tack och lov att jag har underbyxor på.
2007 - NU
JORDANS FAMILJ
- Tack. - Det var toppen.
Alla har jättekul där ute.
- Bra. - Jag känner...
Det är därför vi gör det.
De bara skrattar och ler.
Ja.
2007 - NU
BENS FRU
Du är den vackraste i världen.
Disney-prinsessan, du ser så söt ut.
- Gråt inte. Du har smink på dig. - Okej.
2007 - NU
ZANES FAMILJ
Ja!
Jag måste gå.
Kom igen, kom igen, kom igen.
Jag sitter fast.
Hon sitter fast.
Gå, gå, gå, gå, gå.
BRITTANYS MOR
KATHYS FAMILJ
Jag fick applåder.
Jag sjöng alltid "Skönheten och odjuret" varje kväll på high school
med hopp om att jag skulle få applåder, men det fick jag inte.
Så jag var lite...
Du kommer att få mig att gråta.
Jag älskar dig. Jag älskar dig. Jag älskar dig.
- Jag älskar dig mer. - Så vackra de är.
BRADS MAMMA
Det var fantastiskt.
- Ja? - Ja. Ja.
Jag gillar kemin och allt.
- Jag flippade ur. - Det var fantastiskt.
- Nej, det var underbart. - Ja, ja, ja.
Jag såg inga misstag.
- Nej. - Tja...
BRITTANYS FÖRÄLDRAR
Vi var på alla hennes repetitioner på high school
och alla hennes föreställningar.
Att se henne göra något 12 år senare och...
Nu blir jag rörd.
Jag förvandlades från Odjuret tillbaka till att vara en pappa.
Det är här min passion finns, min familj och min son.
SHELBYS FAMILJ
Tro det eller ej, det var kul.
Jag menar, det var det inte fram tills föreställningen.
Jag menar, det var det.
Det är fantastiskt att ni samlades igen efter så lång tid.
Jag är väldigt tacksam att ha träffat folk från high school igen.
Att få stå på scen.
Jag jobbar på kontor. Detta är inget jag gör.
Jag älskar det, och jag har saknat det.
Och detta fick mig att inse det.
Går jag hem nu? Sover jag och låtsas att detta var en stor dröm
och går vidare? Jag vet inte.
Du var jättebra. Så bra.
Det har återupplivat min kärlek till scenen.
Jag älskar det.
Det är bitterljuvt att det är slut, för det har varit en speciell vecka.
Att vara tillsammans, återkoppla med varandra,
upptäcka vilka vi är nu, prata om vilka vi var då.
Och jag vill inte lämna någon av dem.
De är liksom min familj.
Gissa vad? Jag ramlade inte.
Undertexter: Annika Hylmo